1,3 miljoner dollar på tjugo dagar och du "förstår"?
Framtiden kostar. Det är vad Apple lägger på catering varje dag.
Apple säljer datorer med tangentbord och skärmar.
- Är det där ett akvarium? - Ja och nej. Det är en tidsmaskin.
För att testa BIOS och programvara behöver vi 286:an på 12,5 MHz.
Men bara den på 8 MHz finns på marknaden, och den klarar det inte.
Så Larry... Stan har lagt kortet i olja och sänkt temperaturen.
Då kan vi köra det på 12,5 MHz, så vi kan skapa morgondagens datorer.
- Varför tar det sån tid? - Vi är klara till COMDEX-mässan.
Kolla här! Tre fyralagerkort är den nya normen. Vi vill ha tolv lager.
Tänk dig en tunnelbana där tågen är elektroner.
Fler lager ger färre krockar, vilket är otroligt i ljusets hastighet.
- Elektroner är inte så snabba. - Det är inte poängen, Stan.
Dina checkar skapar framsteg. Känns inte det spännande?
Det blir spännande när datorer med vår logga-
- finns i butikerna och folk slåss över exemplaren.
Det är svårt att tro på nåt när man saknar kunskap.
Nathan Cardiff ringer.
Heliga guds moder... 396 millisekunder.
- Jäklar! - Och du läste inte fel?
- Var är Gordon? - Han kanske sover fortfarande.
Jag kommer hem innan de lägger sig.
Jag vet, men i kväll lovar jag att vara hemma.
- Kan du inte knacka? - 396 millisekunder.
- Hon är ju inte klar. - Vi körde subrutinerna för sökningen.
- Det var vad de tog! - Vi nådde nyss Doherty-tröskeln.
Jag vet! Jag älskar dig!
- Vi nådde Doherty-tröskeln. - Nån har varit uppe och läst på.
Vad sägs om att bli glad i stället för att bara håna?
- Jag visste att den skulle bli snabb. - När är du klar?
- Två dagar. - Ett dygn eller två arbetsdagar?
31,29 timmar och 30 nanosekunder... Kan du gå och stänga dörren?
- Dags för ett team-möte. - Skämtar du?
Kom närmre! I dag har vi nått en milstolpe.
När man mäter en dators snabbhet talar man om Doherty-tröskeln.
Det innebär i princip att när man ber sin dator göra nånting-
- och den svarar inom mindre än 400 millisekunder-
- kommer man att sitta som limmad vid skärmen.
Ögonen kanske blir glansiga, men produktiviteten ökar.
Om svarstiden är en halvsekund hinner ni tänka på annat.
Ni går och diskar eller sätter på matchen på tv.
Men under 400 millisekunder... är en helt annan grej.
Och vår kommande Cardiff-pc ser inte mycket ut för världen just nu-
- men presterade precis 396 millisekunder.
Den blir snabbare än andra datorer och dessutom beroendeframkallande.
Så umgås med familj och vänner, för snart har ni bara tid för vår dator.
Debbie, visa dem. - Det här är ett fåtal av alla samtal som jag får.
Det är potentiella kunder som är nyfikna på hur det går.
Och i morgon kommer en journalist från Wall Street Quarterly hit.
Han bönade och bad. Ryktet sprider sig som en löpeld.
Och på tal om eld...
- Åter till arbetet, allihop. - Joe, vad gör du?
Slappna av. Stanna kvar.
JOYCASINO.COM = bästa slotsen, inga gränser! Använd koden "WILD" och aktivera din bonus!
Den här gamla koden kan brinna i helvetet.
- Jag vill ha de rosa. - De här är nästan rosa.
- De rosa är smutsiga. - Äppelskivor?
- De blir ju bruna. - Inte om jag häller på citron.
- Ta de röda strumporna, Haley. - Varför lyssnar du bara på mamma?
- Gordon... - Ta på dig skorna.
Vi kanske borde börja röka på igen...
Då skulle vi aldrig komma ur sängen.
Hur kan du lyssna på det där så tidigt på morgonen?
Kvart över två vid lekplatsen.
- Va? - Du ska ju passa flickorna till sex.
- Just det. Kan inte du...? - Nej.
Hunt har fått täcka upp för mig för mycket på sistone.
- Din mamma, då? - De är ju i Vegas. Och Rose är sjuk.
- Jag glömde, men jag fixar det. - Tack.
Men kom hem så fort du kan, för efteråt måste jag till kontoret.
Haley kastade min tandborste i toan, och det var kiss i.
- Jag hanterar mat. - Kom.
Vi plockar upp kisstandborsten.
Hallå! Hej! Gordon!
Jobba inte för hårt!
God morgon. Jag köpte munkar.
Journalisten får inte se oss som ogästvänliga.
- Är allt bra? - Jag behöver din hjälp.
En positiv artikel i Wall Street Quarterly skulle kunna förändra allt.
Vi skulle kunna bli jättestora. Men om vi verkar oseriösa...
...och ger fel bild av oss själva kan allt gå i stöpet.
- Borde jag ha köpt wienerbröd? - Nej då.
Det är Cameron som är problemet. Hennes rum är rena svinstian.
Det är oprofessionellt och ohygieniskt och pinsamt.
Vi måste städa innan Kane kommer.
- Han kommer ju vid elva. - Städarna får skynda sig.
Hon släpper inte in dem. Du vet hur hon är.
- Du bor väl i närheten? - Ja, Buxton.
Få henne att ta en paus hemma hos dig. Duscha och tvätta håret.
Dig kanske hon lyssnar på. Kvinnor emellan...
- Kan inte du prata med henne? - Jag kan inte be henne bära behå.
Men det kan du. Gör det, snälla.
- Jag ska göra mitt bästa. - Tack.
- Fick du nog av Millys korvar? - En till så hade jag spruckit.
- Hon är nåt extra. - Väl värd att vara rädd om.
Det är svårt att hitta bra personal.
Ja. Tack för frukosten, Nathan. Jag borde väl återvända.
Till vad?
- Förlåt? - Varför har du så bråttom?
Joe MacMillan håller väl koll på allt ändå?
Vet du vad jag inte kan sluta tänka på?
Jag kan fatta att Lulu inte ville finansiera vår pc-dröm.
Men hon har inte ringt tillbaka efter tre veckor.
- Joe sa saker till henne som... - Skitsnack.
Skitsnack. Man kan kalla Lulu för vad som helst-
- men hon gör ändå affärer om det finns pengar att tjäna.
Är det din nya grej? Att svara på alla frågor med "Joe"?
Nej, självklart inte.
Ge mig ett ärligt svar:
- Vem är det som bestämmer där? - Jag.
Det hoppas jag, för folk börjar snacka.
De säger att du inte längre styr skutan.
Se till att återta kontrollen, annars framstår vi båda som idioter.
Då så, du hittar nog ut själv.
Med en extra bred kortplats räcker det med en enda flatkabel.
Det är en av många innovationer som hjälpt oss att nå Doherty-tröskeln.
- Du är ingen ingenjör, va? - Va?
Du låter som om du återberättar vad nån annan har berättat för dig.
- Jag är produktchef - inte ingenjör. - Doherty-tröskeln? Lägg av.
Alla företag når den när de testar.
Försök bygga datorn också. Då är det en helt annan grej.
Och mina läsare vet hur sånt här funkar.
Jag kom hit eftersom Matt Garrison var skyldig dig en tjänst.
Jag var skyldig honom en, men nu måste jag sticka.
Ron, snälla... Snacka med några av de anställda.
Vi är högoddsare, vilket gör oss intressanta.
Ni får en kvart.
Vi behöver inga bekvämligheter. Du kan skämtet:
Programmerare är maskiner som förvandlar pizza till kod.
Cameron är en tjej. Det tillhör inte det vanligaste.
22, genialisk, och skriver en BIOS som slår allt.
- Vad har hänt? - All min kod är borta.
- Har du startat om den? - Jag får inte ens en prompt.
- Det är nog bara skärmen... - Vad är det som har hänt?
Du har väl gjort backuper?
- Ja, vid nåt tillfälle. - "Vid nåt tillfälle"?
Vad är det där?
Lägg av... Det har varit en strömspik.
- Den har nog sabbat diskarna. - Var är backupdisketterna?
En satt i. Den måste vara rökt.
Cameron, var är de andra?
Kolla dem.
- Den här är avmagnetiserad. - Den här med.
Hur är det möjligt?
- Kopplade du in din dammsugare där? - Berätta vad som har hänt.
Satte du dina backupdisketter vid högtalarna?
För fan, Cameron!
Lugna dig!
- Vem fan är det här? - Ron Kane från Wall Street Quarterly.
Nu åker vi till pappa.
- Pappa! Du är sen. - Jag vet. - Jag vet.
Kunde du inte skriva det på din arm?
Det körde ihop sig.
För dig? Nu missar jag en deadline.
- Jag kollar inte bara miniräknare. - Förlåt?
Gordon, när klippte du deras tånaglar senast?
Vem av dem är allergisk mot aprikos? Vet du vad deras läkare heter?
Inte? Det är för att du inte behöver. Jag gör din värld möjlig.
- Mamma, kan vi inte åka hem? - Det är ingen fara.
- Ta dem, så pratar vi där hemma. - Donna...
- Du kan inte. Du kan inte ens ta dem. - Du måste följa med till kontoret.
- Snacka om action. - Jag väntade mig slagsmål.
Din sekreterare sa att jag kunde sätta mig här.
Du kan väl komma tillbaka nästa vecka?
Det här kommer att lösa sig, men det är ändå en distraktion.
Jag ska vara ärlig.
Jag tänkte inte skriva om er.
Ni kommer aldrig att lyckas som pc-tillverkare.
Jag kom för att göra Matt en tjänst, men universum belönade mig.
Jag fick en story om ett företag som tog för stora risker och kraschade.
Smärta och krossade drömmar.
Femtusen ord om det kan ta mig till Wall Street eller Silicon Valley.
Jag sticker inte förrän jag har alla detaljer.
Du förstod kanske inte. Jag bad inte vänligt, Ron.
Hotar du? Då svarar jag med samma mynt.
Om jag sticker nu skriver jag om det otrevliga jag såg.
Om jag stannar kanske jag hittar nåt positivt också.
Cardiffs ingenjörer är de bästa i området, och de hittar en lösning.
Då vill du säkert att jag ska se det. Eller snackar du bara skit?
- Är det här din expert? - Kul att se dig också...
- Hon skrev sitt exjobb om det. - Vi behöver aktuell kunskap.
Det vet du inte vad det är.
- Du kan inte vara här. - Perfekt...
- Du sabbar min dag och nu ska jag gå? - Flickor, ta fram era målarböcker.
- Vad snackar du om? - Han kommer att gräva överallt.
- Säg åt honom att gå. - Det är komplicerat.
- Är du komplicerad? - Jag tänkte på dig.
Skulle dina chefer på TI tycka om att du jobbar här?
Eller så är du rädd för att det ska se ut som om du inte fixade det.
- Din fru kan inte vara här. - Utan Donna löser vi det inte.
Just nu är hon vårt enda hopp.
Visst. Men om Kane undrar är hon anställd här.
Och använd ett annat namn.
Hej. Jag måste ställa ett par frågor.
Du sparade alltså inte backuper utöver de vid högtalaren?
Är det ett nej? Du har inte en lista över filer?
Nej. När man skapar, pausar man inte för att skriva listor.
Nej, och därför står jag här.
Är du nåns mamma, eller? Vet du hur det är att jobba med sånt här?
- Vet du vad jag har förlorat? - Jag är ingenjör från Berkeley...
...som har skrivit kod och fött två människor. Så ja, jag är nåns mamma.
Och du hade kunnat behöva en just nu.
Lämna mig ifred. Bränn en behå, eller nåt.
Sally Ride har åkt till rymden, och du skäller på dem som hjälper dig.
- Jag inser varför du låg med chefen. - Jag ligger fortfarande med honom.
- Du har visst ingen självkänsla. - Dra åt helvete.
Den har smält, så vi får sätta diskpacket på en ny enhet.
- Förstörs inte bara den då? - Ska du snurra den för hand?
Ja. Om NASA kan göra extremt exakta paraboliska speglar-
- kan jag nog styra hur en disk roterar. Jag har bättre odds än NASA.
- Men du kan inte läsa nåt. - Och därför använder vi stegmotorn.
Vi för över datan på en tredje disk.
Det lär ta en evighet.
Om FAT: en är intakt kan jag återskapa BIOS: en.
- Hon är smartare än du. - Det har jag alltid vetat.
Jag förtjänar henne inte. Det är tur att hon står ut.
- Nån ligger illa till... - Nu löser vi det här.
- Mår du bra? Jag tog med mat. - Bara gå.
- Du kan byta nu. - Hur lång tid tar det, Ed?
- Inte särskilt. - Det är lite knepigt.
- Mamma! Jag är jättehungrig. - Kom nu.
- Maylene... - Jag måste hem till mina egna.
- Men Debbie, då? - Joe skickade hem henne.
- Jag har nötter och russin. - Är det middagen?
Ät det bara. I Afrika finns det barn som svälter.
Vi måste bli klara här.
- Jag kan ta dem om ni vill jobba. - Tack, men vi behöver inte mer hjälp.
- Var är ni nånstans? - Garaget på andra sidan branddörren.
Var försiktig. Och ring om det blir problem.
- Vi är här inne. - Här är mat, som de ska äta utan att klaga.
De är säkert snälla som små änglar.
De goda nyheterna är att jag lär bli blind så småningom och får sluta.
De är på väg med en annan skärm.
- Där. FAT: en är nästan helt intakt. - Tack gode gud...
Än är vi inte klara.
Vet du vad jag kommer att tänka på nu?
Hur ofta du distraherar mig?
Minns du när vi läste datavetenskap?
Alla hade gått, och du tvingade dig på mig på moderkortsbordet.
Jag minns det lite annorlunda.
Det tog fem dagar att reparera de som gick sönder...
- ...när du svepte ned dem på golvet. - Det var du som gjorde det.
- Romantiken tog överhanden. - Ja, jag minns.
Jag är ledsen...
Nu måste jag jobba.
- Okej... Vill ni ha kittelsprej? - Ja.
Nån som inte jobbar här längre lämnade den.
Vissa tycker att den är äcklig, men vi kan ju testa.
Är ni klara?
- Inte? - Jag föredrar riktigt kittel.
- Du är inte billig. - Du är rolig.
Har nån sagt att jag är det?
- Ni kan berätta för mig. - Pappa sa till mamma...
- ...att du var billig. - De skämtade.
- Hur vet du att de skämtade? - De skrattade. Nu leker vi.
Vill ni se nåt roligt?
Nu får ni gå och leka med era föräldrar.
- Sa inte Joe åt dig att sticka? - Jo.
Men sen kom han på bättre tankar.
Hur går det med återskapandet av BIOS: en?
Precis... Ingenjörerna säger inte heller nåt.
De är lättretliga. De verkade vilja lyncha mig så fort jag gick in.
Nu vet du att de är smarta.
Det måste vara jobbigt för dig.
Du har jobbat här i 22 år-
- med att sälja dioder och radioapparater.
Känner du skuld över att du har låtit nån lirare från IBM komma-
-och kapa hela rörelsen?
Du har fått det om bakfoten. Ingen har kapat nåt från mig.
Och tror du att en artikel om krossade förhoppningar-
-vore nåt banbrytande?
Det vore bara ännu mer papper att vira in fisk i.
Du får gärna beskriva oss som Titanic.
Men du får se till att vara försiktig.
För när vi har vår pc kommer alla att hoppa på tåget-
- och då står du ensam kvar på stationen-
- med din lilla pick fladdrande i vinden.
Försvinn härifrån nu innan jag ger dig en höger.
Jag tror att vi har löst det.
Jäklar!
Jösses! Har du också fått sparken?
Det är rena rama skräckfilmen där borta.
Oroa dig inte - jag skjuter bara skurkar.
Du är visst här för att hämnas.
Rättvisa! Tänker du skriva det vanliga?
Visst. Gör det.
De är ju så skenheliga.
Donna går och kör sin karriärskvinnegrej-
-och Gordon leker konstnär.
Som om han och Joe kommer att få fram en pc som kan konkurrera.
Gör det!
Jag lovar att inte berätta.
Vi har löst det.
- Snyggt jobbat. - Det var tur...
...att filallokeringstabellen inte var borta. Jag utgick från den.
Vi har lyckats återskapa ungefär 93 procent.
- Och du är...? - Susan Fairchild. Hon är felsökare.
- Snyggt jobbat, Susan. - Visa Ron hur ni löste problemet.
Diskpacket smälte och gick inte att rotera-
- så vi satte det på en ny enhet. Gordon Clark, chefsingenjör.
IBM krossade er stordatoravdelning.
Ni fick säga upp massor. Kan ni konkurrera på pc-marknaden?
Vi har en vision och flexibilitet, och vi är totalt orädda.
KVARTALSRAPPORTER
Golvet i förrådet är bara betong.
Då är det bättre att svabba än att dammsuga.
- Jag kan fråga vaktmästaren. - Du ger dig visst inte.
De var avmagnetiserade, men jag hittade bland annat ett spel på en.
Cameron hade använt tomma disketter till backuperna.
Du låg bakom det här.
Du fick ut henne och orsakade strömspiken.
Du avmagnetiserade ett gäng disketter och bytte ut Camerons mot dem.
- Grattis. - Och om jag inte hade löst det?
Då hade jag gjort det innan Kane stack därifrån.
- Allt för lite publicitet? - Underskatta det inte.
Han sket i oss.
Oavsett om han tror på oss eller inte kommer han att skriva om oss nu.
- Det är allt vi behöver. - Och Cameron fick ta smällen?
Hon hämtar sig. Och lär sig att vara försiktig.
Det här är deras dröm lika mycket som min.
Det vore synd om de förlorade tilliten till mig.
Om du är smart, och det är du uppenbarligen-
-så berättar du inget ens för Gordon.
Barnen mår bra, tackar som frågar...
Kan du sätta dem i bilen? Jag kommer strax.
Hallå!
- Du skrämde flickorna. - Jag är ledsen.
Det hoppas jag. Jag lyckades återskapa din kod.
Åtminstone 93,6 procent.
Tack.
- Det jag sa till dig... - Du var förtvivlad. Jag förstår dig.
En gång spillde jag cola på mitt moderkort och saknade backup.
Jag ville hoppa från en bro.
Men jag måste säga att min kod inte var i närheten av din.
Din är...
Den är som en symfoni.
Åk hem och sov, och ät lite riktig mat.
- Du kan jobba i morgon. - Jag måste återskapa det sista.
Gör som du vill.
Är de här dina?
Gordon...
- Jag körde visst lite fort? - Körkort och registreringsbevis.
- Vad har du där? - Mitt körkort...
Vad gör du?
Han slog mig.
- De kommer att vara trötta i morgon. - Om två timmar, menar du?
Vilken dag... Du var otrolig.
- Gav du mig min mammas flicknamn? - Det dök bara upp.
- Så du ser mig som min mamma? - Självklart inte. Var inte sån nu.
Vi borde gå och lägga oss.
Vad är det?
Joe förstörde Camerons hårddisk och bytte ut backuperna.
Han gjorde det för att få journalisten att skriva om er.
BIOS: en var aldrig borta. Han hade de riktiga backuperna hela tiden.
Det här är alltså din partner som vi talar om.
Hur kunde han...?
Jösses! Vilken stress han orsakade.
Jag slösade bort hela min dag.
Han erkände först när jag konfronterade honom.
Herregud...
Funkade det? Tänker journalisten skriva en artikel om oss?
Vadå? Vadå?
Jag frågade ju bara.
Tjena, Hank.
Jag såg din pojke spela baseboll. Han kan verkligen kasta.
De växer upp så fort.
- Jag håller på med den. - Det gäller inte den rapporten.
Det gäller den här. Den var inte bara sen utan även full av fel.
Jag gjorde bort mig inför Mark.
- Jag ber om ursäkt. - Vad är det?
Du kan bättre än så här. Jag är på din sida-
- men jag riskerar mitt jobb om jag jämt ska täcka för dig.
Du får en varning.
Om din arbetsinsats inte förbättras kan det medföra konsekvenser.
Det var allt.
Jäklar.
Vad har du råkat ut för?
Jag råkade trilla.
- Det var nära ögat i går. - Absolut.
Vem vet var vi vore utan Donna...
Översättning: Markus Svensson www.btistudios.com
JOYCASINO.COM = bästa slotsen, inga gränser! Använd koden "WILD" och aktivera din bonus!